כוחו של חזון נעוץ בשני היבטים שהינם חיוניים לתפקוד ארגוני, בייחוד בניסיון להוביל שינוי בעולם:
:* '''חזון כמקדם של שילוביות ארגונית''' - ההירתמות הארגונית לחזון אחד מאפשרת הגעה לרמות גבוהות של [[שילוביות]] הנדרשות כדי לקדם [[מערכה]] ארגונית נרחבת. החזון, כמבט משותף ארגוני מחולל את ההירתמות הזו. :* '''חזון כאמצעי לנוע מעבר למיצוב הנוכחי של הארגון''' - החזון, המתאר נקודה שהיא מעבר למה שקיים כיום, מאפשר רתימה של הארגון לנוע קדימה, מעבר לתחום הנוחות הבטוח שהוא נמצא בו בהווה.
שני היבטים אלו מכילים את השלילה שלהם בתוכם. כך, למשל, ארגונים שאינם נדרשים לשילוביות ארגונית (למשל - פס ייצור שבו התפקיד של כל עובד מוגדר בקפידה), או לחילופין - ארגון או קבוצה שמתנהלים יחד באופן סינרגי והרמוני, לא נדרשים לתהליך של עיצוב חזון. באותו אופן, ארגונים שאינם ארגוני פיתוח, ויושבים על נישה יציבה, אינם נדרשים בהכרח לנוע הלאה מן המקום בו הם נמצאים, ומן העבר השני - ארגון או קבוצה שנמצאים בתנועה מתמדת לא נדרשים לתהליך זה גם הם. כפי שנראה להלן, אפשר שגם בהיבטים אלו נוכל לדבר על '''חזון סמוי'''.
==חזון גלוי לעומת חזון סמוי==
החזון [[המוצהר]] והחזון [[הקיים|הסמוי]] מקיימים יחסי גומלין ענפים. '''במצב בריא,''' הם מזינים זה את זה, כאשר החזון המוצהר מאפשר לבטא היבטים מן החזון הסמוי, לנתח אותם בכלים מודעים, להפיץ אותם ברחבי הארגון ואף החוצה, ומתוך כך להשפיע על החזון הסמוי, המניע את העובדים בפועל. '''במצב משברי''', הקשר בין החזון הגלוי והסמוי נפרם, ומתוך כך מתחוללים כמה תהליכים הרסניים:
:* '''העובדים מואסים בשיח החזון האסטרטגי''' - במקום שבו החזון איננו מבטא יותר את מה שמתרחש בפועל בארגון, נוצרת ציניות כלפי שיח החזון הנתפס כמנותק ומונחת [[מלמעלה למטה]]. המאיסה הזו היא כלפי השיח כמו גם כלפי מי שמחולל אותו (לרוב - ההנהלה). :* '''העיסוק בחזון הופך להיות מלאה''' - הדיון החוזר ונשנה בחזון איננו מחובר ל[[בינה]] הארגונית (הידע המעשי) ולכן העיסוק בו נובע יותר מידע מוקדם ומטיעונים לוגיים. דיונים מן הסוג הזה גורמים להתנתקות של העובדים מן הדיון באופן שפוגע בנוכחות הכללית בתוכו. :* '''החזון המוצהר הופך ללא רלוונטי''' - שני ההיבטים האמורים אותם מחולל החזון (שילוביות ורתימה) אינם יכולים להתקיים במקום שבו החזון איננו מתייחס לקיים בארגון. תהליך ההתנתקות גורם לכך שהחזון עצמו מנוסח באופן שחורג לגמרי מן הרובד הקיים, ובכך שיח החזון נכנס ללופ הרסני של ניתוק מן הארגון.
כאשר ארגונים מגיעים למצב מעין זה, ברוב המקרים מה שיידרש הוא דואלוג (דיון מתוך עשייה אפקטיבית) ולא המשך הדיאלוג שאיננו מוביל לתכלית כלשהי. מתוך שיקום האמון בתהליך העשיה ניתן להחזיר את האמון בדיון ומתוך כך גם לשוב ולנסח חזון.
==היכן החזון המוצהר חיוני?==
החזון המוצהר, כחלק מכך שהוא כלי ליצירת החזון הסמוי, נדרש בכמה מקרים טיפוסיים שונים, בניהם:
:* ארגונים בראשית דרכם - הדיון בחזון הוא כלי ליצירת הפרדימה הארגונית הנדרשת לפעולה המשותפת. :* מציאות ארגונית המצריכה דילוג לשלבי עשייה נוספים. :* ארגונים המתקשים לקיים פעולה משותפת להשגת תכלית ארגונית. במקרים אלו הנדרש הוא חזון סמוי, ועיסוק נבון בחזון הגלוי עשוי לסייע בקידום התהליך.
בכל אחד מן המקרים יש צורך בחזון מסוג שונה, למשל - חזון שמספק השראה (ובהכרח משאיר היבטים לא מבוררים) מול חזון שמספק בהירות כדי להתכנס לפעולה משותפת ומובנת.
==כיצד מחוללים חזון?==
==גישת דואלוג לחזון==
==לקריאה נוספת==
:* {{#l:no._19.pdf|חלוציות לפני המחנה:חזון, מציאות ומאבק}} קובץ ובו מאמר של אלוף גרשון הכהן (עמ' 53) אודות הפער בין חזון ומציאות וכיצד ניתן ליישב אותו. עוד באותו עניין ניתן לראות במאמר [http://maarachot.idf.il/PDF/FILES/8/112188.pdf על הרציונאליות שבמאבק המזוין של האסלאם הקיצוני]. :* [http://legacy.library.ucsf.edu/documentStore/z/q/a/zqa10a99/Szqa10a99.pdf Brief case: Mission, vision and strategic intent] - מסמך קצר (באנגלית) המבהיר את משמעות המושגים לאור ממצאים המציגים את שכיחות חוסר בהירות בהבנת המשמעות של מושגים אלו. :* [http://www.google.co.il/books?hl=en&lr=&id=TugplxDii8MC&oi=fnd&pg=PR15&dq=the+fallacy+of+vision+mission+strategy+planning&ots=U9Jx3uWuvP&sig=Hog0Wg9QFDr7mL64Z2TAiVZtGBw&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false The Rise and Fall of Strategic Planning] - הנרי מינצברג - ספר מכונן הבוחן מחדש את הנחות היסוד בנוגע לתכנון אסטרטגי בארגונים. :* [http://lup.lub.lu.se/luur/download?func=downloadFile&recordOId=2835555&fileOId=2835585 Purpose, Vision and Mission: A Clarification of fundamental Concepts], מארי אן דוארה וטינה פרס - מחקר הבוחן את המשמעויות השונות המיוחסות למושגי החזון המשימה והייעוד לאור דעיכה בכוחם של מושגים אלו על רקע ריבוי הפרשנויות בתחום.